ЖАНА Д'АРК
1420г.
Хенри V - крал на Англия и Шарл VI - крал на Франция...
подписват договора Трой.
Според договорът, Франция ще принадлежи на Англия, когато краля умре.
И двамата крале умират с няколко месеца разлика.
Новият крал на Франция и Англия Хенри VI е само на няколко месеца.
Шарл VI - дофинът на Франция не ще остави кралството...
на едно дете или на Дукът на Бедфорд - настойникът му.
Англичаните и бургундците нападат Франция.
Компен
Рейм
Париж
Река Лоара е преграда, задържаща нашествениците.
Дофинът се скрива в Шинон.
Той иска да отиде в Рейм и да бъде коронясан за крал.
Но Рейм е в ръцете на англичаните.
Франция е в най-тежкия период от своята история.
Само едно нещо би я спасило...
Чудо.
Има ли някой там?
Жана.
Радвам се да те видя, но ти идваш тук по 2 даже 3 пъти на ден...
Искам да се изповядам. - Ти се изповяда сутринта.
Трябва да се изповядам отново.
Какъв ужасен грях стори оттогава...
и защо той не може да бъде опростен утре?
Видях беден монах без обувки и му дадох един чифт.
Да даваш не е грях, Жана.
Обувките не бяха мои.
А на кого? - На баща ми.
Той със сигурност ще ти прости. - Вече ми прости.
Но аз искам и Исус да ми прости.
Ако непрекъснато молим за прошка...
не трябва да излизаме от църквата. - Това лошо ли е?
Не, но...
Щастлива ли си у дома? - Да, много.
С майка ти разбирате ли се?
Да, тя е чудесна.
А сестра ти Катрин? Още ли ти е приятелка?
Сестра ми е просто...
Тя е чудесна.
А другите ти приятели?
Обичаш ли да играеш с тях?
Играем си много.
Всичко звучи чудесно.
Така е.
Тогава защо идваш така често?
Тук се чувствам в безопасност.
Тук мога да говоря с него.
С него?
Е, опитвам се да говоря с него.
Но в повечето случаи ми говори той.
Кой е този...
"той''?
Никога не казва името си.
А как...
изглежда?
Красив е.
Какво ти казва?
Казва ми...
Казва, че трябва да съм добра, да помагам на всички...
и да се грижа за себе си.
Мислиш ли, че идва от небето?
Може би.
Но откъдето и да идва, би трябвало да го послушаш.
Съветите, които ти дава, явно са много добри.
Амин.
Прекрасно е!
Прекрасно е.
Жана...
Майко!
Катрин!
Добре ли си? Нараниха ли те?
Не, добре съм. Наистина.
Търсихме те. Англичаните са навсякъде.
Бях в църквата.
Говорих със свещеника и знаеш ли какво ми каза той?
Ще ми разкажеш по-късно. Скрий се!
А ти къде отиваш? - Ще бъда тук.
Обещавам ти.
Ето това е плячка!
Приятел.
Жена с меч.
Вижте това.
Французите са такива страхливци, че са оставили жените да се бият.
Ако това е божията воля, нека бъде така.
Устройва ме. Аз обичам жените.
Не мърдай, кучко! Как ще го направя, ако постоянно се дърпаш?
Ваш ред е.
Благослови душите на загиналите.
Спаси ни от страха и греха. Амин.
Слушай, Жана.
Леля ти и чичо ти ще те вземат у тях за няколко седмици.
Трябва ни време, за да възстановим нещата тук.
Разбираш ли ме?
Благодарим ти за храната, Господи.
Научи ни да обичаме тази земя и да я пазим от враговете й.
Амин.
Лека нощ.
Какво ще стане с нея? - Ще се оправи.
Ще порасне, ще си намери мъж и ще му народи деца.
Сега страда, но ще й мине. Утре няма да й има нищо.
Ще видиш.
Искам да видя свещеника.
Защо трябваше да умре? - Само Бог може да ти отговори.
Знам, че Исус ни учи да обичаме враговете си, но аз не мога.
Искам англичаните да горят в Ада за вечни времена!
Разбирам гнева ти, Жана, но трябва се научим да прощаваме.
Трудно е, но отмъщението няма да ти донесе покой.
А какво може да ми я върне?
Защо трябваше да умре тя, а не аз?
Защо Той не взе моя живот, вместо нейния?
Аз бях виновна, защото закъснях! Тя ми отстъпи скривалището си!
Защо Той ме спаси?
Успокой се, Жана.
Не знам каква е волята божия...
но съм сигурен в едно.
Господ винаги има причина.
Може би те е спасил, защото е имал нужда от теб...
за някаква по-важна кауза.
Докато следваш волята му, сестра ти няма да е умряла напразно.
Не искам да чакам.
Бъди търпелива, Жана. - Искам винаги да съм с Него.
Скоро ще имаш възможност да приемеш Светото причастие.
Когато ядеш от плътта Му и пиеш от кръвта Му...
ще станеш част от Него.
Искам да съм част от Него сега.
Какво каза той?
Да я водим винаги, когато поиска.
Лесно му е на него. Нали няма да я води той.
Това е важно. Не трябва да я изпускаме от очи.
Не се безпокой. Ще я държа по-близо от собствената си сянка.
Искам да съм едно с Теб.
Шинон
Писмо за дофина на Франция.
Писмо!
Капитане, писмо за дофина.
Аз ще го занеса.
Дофинът!
Не трябва ли да учиш, Луи?
Не искам да уча. Искам да се бия.
Ще се биеш. Но преди това трябва да се научиш да си бършеш носа.
Писмо за Негово величество.
Пак е от момичето, което се нарича Девицата от Лорейн.
Мога да чета.
Твърди, че е Божи пратеник.
Шарлатани! Жалко, че няма дърва да ги изгорим всички.
Пише, че ще дойде утре.
Не трябва да я приемате. Не знаем дори дали е от Лорейн.
Има ли значение откъде е?
Ако е от Бургундия може да е капан.
Подписано е с ''Хикс'' . Що за име е това?
Трябва ли да предположим, че Божият пратеник е неграмотен?
Тремоал е прав.
Тя твърди, че чува гласове. Може да е магьосница, вещица.
Ти виждаш вещици навсякъде, Рено.
Тя е просто една селянка.
Селянка, която обича своя крал.
Тя иска само разрешение да се бие за моята коронация.
Не е точно така. Иска да й дадете армия за ваша сметка.
Но тъй като майка ви открадна всичкото злато от хазната...
не виждам как ще го направите.
Ще я приема, ако искам.
Половината Франция е в ръцете на англичаните. Какво мога да загубя?
Другата половина. - Не трябва да я приемате.
Може да е инструмент на дявола.
Трябва да я приемеш.
Интересно положение. Искам да знам защо тъща ми мисли едно...
а най-доверените ми съветници...
мислят точно обратното?
Защото аз мисля за теб.
Ела тук.
Твоето здраве и щастие винаги са били най-важни за мен.
Още откакто беше момче.
Познавам те по-добре от майка ти.
Мислиш ли?
Да.
Знам за голямата мъка на твоето сърце.
Колко трудно ти бе да обичаш баща...
за когото дори не знаеш дали наистина ти е баща.
Достатъчно ли те познавам?
Какво общо има това с девицата?
Един Божи пратеник може да отговори на въпросите ти.
Мислиш, че Бог я е изпратил?
Ти добре познаваш хората.
Ще ти отнеме по-малко от 5 минути да прецениш дали е измама.
Но ако е Божи пратеник...
тя ще отговори на въпросите ти...
и ще сложи короната на главата ти.
Милейди, едва ли едно просто селско момиче...
Не ме интересува какво мислиш! Нито дори какво мисля аз!
Важно е какво мисли народът.
Простите хора из цялата страна...
вече говорят за нея.
Знаете какви са те.
Винаги са готови да повярват в някое пророчество.
Както в това.
Една девица от Лорейн...
ще спаси Франция.
А сега...
се появява това момиче...
от Лорейн...
и в техните прости мозъци проблясва искрата на надеждата.
Не ги разочаровай, Шарл.
Ако те повярват в нея...
ако тя успее да върне огънят в армията ни...
тогава и аз вярвам в нея.
Престани, Луи!
Млъкни за малко, Луи.
Тя идва, ваше величество. - Добре, успокой се.
Умолявам ви, не я приемайте. Това е бургундски капан.
Астролозите ми казват, че звездите са благосклонни.
Слънцето е в Лъв, а Дева изгрява.
Забелязал ли си, че на небесната карта...
Девата е непосредствено до Лъва?
Ами ако е убийца?
Скъпи мой Тремоал, аз дори още не съм крал.
Кой би искал да ме убие?
Тя пристигна, господарю. В стаята на стражите е.
Добре.
Явно ще трябва да взема решение.
Защо животът е толкова сложен?
Понякога наистина искам да съм някой друг.
Това е добра идея.
Какво искаш да кажеш? - Нека някой се представи за вас.
Да видим дали ще ме познае. Гениално.
Ако е пратена от Бога, тя ще разбере за измамата.
А ако е убийца, ще убие някой друг.
Моля ви.
Ще изиграем една малка игра.
Да си представим за момент, че тронът ми е празен.
Само да си представим.
Кой иска да бъде крал?
Затопляща сърцето гледка.
Да видим сега.
Кой от вас би могъл да мине...
за крал на Франция?
Дук Аленсон - моят благороден братовчед...
толкова изискан, смел и богат.
Ужасно богат. Прекалено богат, за да бъде крал на Франция.
Всички знаят, че аз съм най-бедният човек в кралството си.
Жил де Рей. Маршал на Франция.
Уважаван от мъжете, харесван от жените.
Смразяващ за всички.
Съвършеният човек, който да седне на трона ми.
Толкова съвършен, че чак може да му хареса...
и да наруши крехкия ми душевен покой.
Ла Ир.
Моят страховит капитан. Най-смелият човек във Франция.
Носещ белези от дузина войни и в очакване на още толкова.
Ти би могъл да минеш за крал. - Е, как да не мога.
Никой, който има такъв език, не би могъл да е крал на Франция.
Явно, в края на краищата, ще трябва отново да съм аз.
А защо не ти. Жан Д'Алон?
Само ти си по-беден от мен, значи мога да ти имам доверие.
Благороден, честен, мъдър.
Какво повече бихме могли да искаме от един крал?
Господарю, не съм сигурен... - Не си готов да умреш за краля?
Готов съм. - Добре. Дотогава живей като крал.
Знаете колко слаб съм в подобни игри.
Забрави,че това е игра.
Направете път на дофина.
Майко? - Не сега.
Дойдох да видя дофина.
Кой си ти?
Аз съм...
Негово величество, Шарл де Валоа, дофин на Франция.
Да.
Виждам, че си добър човек.
Но ти не си дофинът.
Съжалявам, че настоявам, но трябва да видя дофина.
Нямаме време за губене. Къде е той?
Тук е.
Намери го сама.
Сега ще видим кой ще мине за крал.
Не се страхувайте, ваше височество.
Аз не съм кралят.
Знам, че още не сте, но скоро ще бъдете.
Оставете.
Как разбра кой съм?
Гласовете й. - Казали са ''той е'' .
''Онзи в ъгъла с големия нос.''
Назад!
Мой благороден дофин.
О, мой благороден дофин.
Нося послание...
от небесния цар...
за теб.
Само за теб.
Последвай ме.
Ваше величество, аз мисля... - Разчитам на теб, Тремоал...
Винаги, ваше величество.
да ни осигуриш уединение. Трябва да говоря с нея насаме.
Иска да говорят насаме.
Добре.
Бях на около 1 0 години.
Беше чудесен пролетен ден. Минавах напряко през гората...
когато странен вятър...
започна да духа.
Издаваше необичайни звуци, почти като думи...
все едно ме викаше.
Вторият път...
беше много години по-късно.
Веднъж се връщах от църква, когато внезапно...
същия...
силен вятър.
Тогава...
един образ...
се появи...
на фона на синьото небе.
Беше с формата...
на човек.
Всичко се движеше много бързо.
Ужасно бързо.
Вятърът, облаците...
Не можех да мръдна, не можех да поема дъх.
Страхувах се ужасно.
Той беше...
толкова...
истински.
Тогава разбрах, че Бог ме е избрал.
Но не знаех какво иска от мен. Каква е мисията ми?
С какво бих могла да помогна на моята страна?
Но как? Аз бях нищо. Едно бедно момиченце.
Не разбирах нищо от война или от яздене на кон.
Реших да изчакам...
и да не казвам на никого.
Постъпила си много добре!
Не чаках дълго.
Отивах на литургия...
както правя всеки ден...
когато същият...
странен...
вятър...
Тогава всичко ми стана ясно.
Бог ми повери едно послание.
Аз трябваше да го донеса.
Какво беше посланието?
Той каза...
че трябва да спася Франция от враговете й...
и да я върна в Неговите ръце.
Той ми каза, че аз...
Жана...
ще те заведа до олтара в Рейм...
където ще бъдеш коронясан...
за крал...
на Франция.
Как сте... - Добре. Добре съм.
Това е Жан Д'Алон, мой скъп приятел и верен стрелец.
Жан, оставям я на твоите грижи.
Намери й подходящи покои тук в замъка...
и я пази като живота си.
Не ми трябват покои, ако ще тръгвам към Орлеан.
Орлеан се държи вече 6 месеца.
Още няколко дни няма да са от значение. Почини си.
Сложи торбите тук.
Приеми моите извинения за това, че се представих за...
Може ли малко вода?
Вода. - Разбира се. Ще донесеш ли вода?
Нещо друго? - Трябва ми свещеник.
Сега ли? - Днес не съм се изповядала.
Добре.
Раймон, свещеник.
Нещо друго? - Ще ми трябва и нов боен кон...
меч, броня...
и художник, който да ми нарисува знаме.
Сега ли? - По-добре днес, отколкото утре.
Това може да отнеме малко време...
но ще видя какво мога да направя.
Трябва ми и някой, който да може да пише и чете.
Учех в Парижкия университет, когато англичаните ни нападнаха.
Мислех, че си стрелец. - Така е.
Аз съм стрелец, който може да пише. На кого ще изпращаш писмо?
На краля на Англия.
Искам да му дам възможност да си отиде в мир...
преди да стигна до Орлеан.
С архиепископа водим деликатни преговори с бургундците.
Ако те са на наша страна...
Ще преговаряме, но от позиция на силата.
Ако англичаните превземат Орлеан, няма да има за какво да преговаряме.
Ще бъде височайша глупост...
ако оставим това дете да води кралската армия...
без да знаем мотивите й.
Лорд Тремоал е прав.
Трябва да сме напълно сигурни, че тя не е слуга на дявола.
Как може някой да е напълно сигурен в нещо?
Понякога интуицията е най-добрият ни съветник.
Трябва да се уповаваме на Църквата, а не на интуицията.
Почакайте.
Тя твърди, че е девица.
Това може да се провери...
за да сме абсолютно сигурни.
Да проверим.
А ако не е девствена?
Ако не е, аз собственоръчно ще я убия.
Няма следа от поквара и опетняване.
Тя е непокътната.
И как точно бе облечено това видение?
Не помня. - Тази визия даде ли ти нещо?
Предмет? Може би пръстен или броеница...
или нещо, с което да докажеш думите си?
Даде ми добър съвет.
Имаш ли в миналото си някакъв военен опит?
Не. - Умееш ли да се биеш с меч?
Не, но съм добра с пръчка.
Знаеш ли какво е тежко оръдие?
Не. - Това е част от артилерията.
Как ще вдигнеш обсадата на Орлеан, щом не разбираш от артилерия?
Пътят до Орлеан е дълъг.
Капитаните ще са с мен, а аз ще уча много бързо.
Бихме искали да ти вярваме...
но ако Господ го искаше, той щеше да ни изпрати знак по теб.
Можеш ли да направиш нещо?
Да ни покажеш нещо?
Някакъв знак, който да ни докаже, че си изпратена от Бог?
Не съм дошла тук, за да правя фокуси.
Вие сте много по-умни от мен.
Аз не различавам ''А'' от '' Б'', но едно знам със сигурност:
Докато народът на Франция страда...
вие седите тук с разкошните си дрехи, опитвате се да ме измамите...
а всъщност мамите само себе си.
Казвате, че сте божи хора...
а не виждате, че Неговата ръка ме преведе...
през 500 левги вражеска земя, за да ви донеса помощта му.
Това не е ли доказателство?
Или ви трябват още знаци?
Дайте ми армия.
Заведете ме в Орлеан...
и ще видите онзи знак, който съм изпратена да ви покажа.
Дюноа. - Какво?
Голямо е. Идва към нас.
Откъде? - Откъм прозореца.
Дюноа! - Какво?
Имам чудесни новини. Най-накрая той ни я изпраща. Спасени сме.
Това е великолепно! - Успокой се! Кой какво е направил?
Дофинът. Той ни изпраща храна...
и една армия, водена от Жана, Девицата от Лорейн.
Не е ли чудесно?
Да, истинско чудо.
Не мога да повярвам, че ни изпращат жена.
Чудя се какъв цвят ще е роклята й?
Синя.
А със синята си панделка ще върже Талбот.
Някой знае ли дали може да язди кон?
Може.
Лорд Дюноа ли ви изпраща? - Да.
Къде са англичаните? - Навсякъде. Храната?
Идва след мен.
Имам послание за капитана на английската армия.
Казва се Талбот? - Знам.
Ще ме заведете ли при него? - Той е на другия бряг на реката.
Тогава кой заповяда да ме доведат на този бряг на реката?
Здравей, приятелю.
Радвам се да видя проклетата ти грозна мутра.
Не ругай, Ла Ир.
Представям ти полу-брата на краля, твърдоглавия лорд Дюноа.
Значи ти ще ме заведеш на другия бряг?
Почакай!
Добре, върви където искаш! Само че без мен!
Ти може да имаш дълг към Бога, но аз имам дълг към хората си!
А те умират от глад!
Ще закарам храната в града.
Ако се успокоиш и ми позволиш да те придружа до Орлеан...
за мен ще е удоволствие да те приветствам.
Исусе Христе!
Проклетите англичани ще си платят за това.
Да, ще си платят. А също и ти, ако не престанеш да ругаеш.
Заповядай в кръчмата ми.
Ла Ир, Жил, искам да ви покажа нещо.
Турелът е някъде тук. Реката пресича там.
Успокой се. Не можеш да ги виниш. Те слушат за теб от седмици.
Няма какво да слушат!
Защо ли? Защото още нищо не съм направила.
А защо не съм направила нищо? Защото никой не иска да ме послуша!
Защо не се присъединиш към нас?
Обсъждаме атаката.
Съжалявам.
Талбот е разположил силите си между тези две крепости.
Разузнавачите ни казват, че тези дни разполага сили и тук.
А това какво е?
Това е Турелът. Англичаните искаха да атакуват...
оттам, но ние разрушихме моста.
Аз го разруших.
Това ще ги успокои за малко.
Предчувствам, че ще ни атакуват...
откъм Сент Луп.
Какво мисли Жана?
Аз не мисля. Оставям това на Господ.
В цялата тази работа аз съм само куриер.
И?
Какво е посланието?
Ще дадем последен шанс на англичаните да си отидат в мир.
А ако откажат? - Ако откажат...
ще прекосим реката...
и ще атакуваме тук...
при Турелът.
Това е глупаво. Турелът е непристъпен.
Ако нападаме Турелът от другата страна...
какво ще спре Талбот да не нападне града от север?
Господ. - Господ ли? Ами разбира се.
Бяхме забравили за него.
Съжалявам ви.
Сега се смеете, но утре вечер някои от вас ще са мъртви.
Не може да нападнем Турелът просто така. Атаката е сложно нещо.
Какво толкова сложно има?
Ще правите това, което ви се казва. Какво по-просто от това?
Аз съм барабанът, с който Бог разгласява волята си.
От ударите ще ми се пръснат ушите!
Трябва да разбереш. За нас не е никак лесно да се подчиняваме на едно...
С цялото ми уважение...
момиче.
Значи така.
За вас аз съм...
само едно момиче.
Постави се на мое място за миг. Как би се чувствала?
Ако знаех, каквото знам аз...
щях да съм много благодарна.
Дяволско момиче, а?
Предупредих те.
Обичам я, когато огънят в нея се разгори.
Аз също.
Здравейте, приятели!
Какво пътуване само.
Но ние успяхме.
Отново сме заедно. Нека се позабавляваме.
Добре, ще изглеждам като мъж.
Жана, спри!
Как смееш да ме спираш, когато върша Божията воля!
Бог не ти е казал да се острижеш!
Как смееш да ми казваш, какво Бог ми е казал!
Е, след като Той няма да я отреже сам...
поне да намерим някого, който ще го направи както трябва!
Раймон, донеси ножици. Луи, намери огледало.
Не се ядосвай така, Жана. Успокой се.
Аз съм спокойна! Бог е гневен.
Трябва веднага да изпратя писмо.
Добре.
До теб Хенри, Кралю на Англия...
и до теб Дук Белфорд, зовящ се регент на Франция...
подчинете се на Божията воля и вдигнете обсадата.
Напуснете окупираните градове и се върнете на острова си.
А теб, лорд Талбот, умолявам, както никога до сега...
в името на живота на войниците си, не предизвиквайте смъртта.
Предайте се на мен, Жана девицата, защото аз съм изпратена от Бога.
Послание!
Ако не чуете предупреждението ми, ще чуете такъв боен вик...
какъвто Франция не е чувала от хиляда години.
Послание, господарю.
Пиша за трети и последен път.
Ако утре до обед сте още тук, аз лично...
ще ви унищожа.
Моля ви, отговорете ми бързо.
Майната ти!
Какво казаха?
Че ще си помислят.
Добре.
Честно казано не мисля, че ще си тръгнат утре.
Ще очаквам с нетърпение утрото.
Пролива се френска кръв.
Събудете се!
По-бързо!
Започнали са битката без мен.
Очакват ни битката, войната и победата.
По дяволите!
Свирете отстъпление!
Знамето ми!
Отворете портата!
Какво стана? Кой даде заповед за атака?
Бог знае. Идеята беше лоша.
Къде са свещениците?
Не ги взехме. Нападнахме изненадващо.
Дюно, ти ли даде заповед за атака?
Отговори ми!
Не може ли да го обсъдим по-късно? - По-скоро е по-добре.
Почакай! Ще те убият!
Последвайте ме! Аз ще ви дам победата!
Затворете го! Затворете подвижния мост!
Атакувайте към моста!
Към моста!
Какво прави тя? - Към подвижния мост!
Мостът е затворен. - Не за дълго!
Да вървим!
Това е мое!
Това е велика победа, Жана. Твоя победа.
Трябва да преследваме англичаните, освен ако нямаш други планове.
Първо ще съберем голяма армия. После ще се върнем в Орлеан.
Мостът е разрушен. - Англичаните го възстановяват.
Откъде знаеш? - Вие си имате вашия съвет, а аз моя.
Хайде! Побързайте!
Внимавайте със съкровището ми.
Това е Турелът.
Чудесно. - Капитане!
Жабарската курва е тук.
Ще съобщя на Гласдейл.
Оставете конете там!
Благословете ги отци, моля ви.
Благословете ги всички. - Добре.
Нека планираме тази атака по-добре от първата.
Умна идея.
Господарю.
Имаме гости.
Гласдейл!
Чуваш ли ме?
Ти ме наричаш курва...
жал ми е за теб, жал ми е за душата ти...
и за душите на хората ти!
Подчини се на Божията воля!
Или се върни на острова си! - А ти се върни в кочината си!
Разположете хората по стените.
Тази сутрин...
Бог ни дари с велика победа.
Но тя е нищо в сравнение с това, което е готов да ни дари сега.
Знам, че сте уморени и гладни...
но ви се кълна...
че дори англичаните да висят на пръстите си от небето...
ние ще ги свалим от там преди да падне нощта.
А сега всички, които ме обичат...
нека ме последват!
Следвайте ме!
Какво казваше?
Хайде!
Отивам надясно. - А аз наляво!
Хайде!
Докарайте казана с врялото олио!
Хайде!
Размърдайте това нещо!
Размърдайте го!
Красавец си.
Да видим колко сила имаш.
Направи нещо! - Какво например?
Не ме интересува!
Огън!
Мамка му! - Много високо.
Презареди!
Махни се от тук! - А хората?!
Ще те убият! Махни се!
Хайде, бийте се!
Бийте се!
Донесете оръдието!
Ще те убият!
Жана! - Остави ме!
След мен! Хайде!
Хайде!
Да вървим!
Ти уби жена ми!
Капитане!
Върви в Ада.
Извикайте лекар!
По дяволите!
Луи, намери лекаря.
Трябва да извадим стрелата. - Може да умре от кръвотечението.
Трябва да можем да й помогнем.
Можеш да се молиш. - Добра идея.
Заклевам се, че никога вече няма да проклинам, ако спасиш живота й.
Но ако я оставиш да умре значи си най-проклетия...
Не проклинай. - Той ме чу!
Защо не се биеш?
Ранена си.
Нищо ми няма.
Това е стрела. Влязла е дълбоко.
Трябва да изчакаш лекаря.
Вземи този амулет.
Той ми спаси живота при Аженкур.
По-скоро бих умряла!
Ще умреш, ако стрелата остане още малко в теб.
Е, поне тази вече няма да ни създава проблеми.
Напред към битката!
Моля те!
Тя е луда!
Трябва да почиваш.
Ще почивам. Но ти трябва...
да ми обещаеш, ...
че ще се върнеш в битката.
Обещавам.
Исусе Христе!
По-бързо!
Бързо! Направи нещо!
Тя спи. - Какво?
Върнете се! Защо бягате?
Жана е жива. - Добре.
Трябва да атакуваме. - Свирете отстъпление.
Обещах, че ще се бием. - Аз не съм обещавал нищо!
Свирете отстъпление.
Не. Тя заповяда така. - Писна ми от нейните заповеди!
Закле се, че ще ги победим по светло!
А вместо това замалко да се остави да я убият!
Виж в каква каша сме!
Тя я забърка, не аз!
По-добре да не беше идвала.
Направи, каквото ти казах и свири отстъпление.
Къде отивате? Върнете се!
Върнете се да се бием!
Какво правиш? - Пиша послание на англичаните.
Какво казват хората? - Че тя е дар от бога.
Някой дори я наричат светица.
Аз бих я последвал и в Ада.
Ще отидеш ли, ако тя ти каже?
Разбира се, че ще отида. Аз и преди съм бил там.
Не разбирам само едно.
Ако тя ни е изпратена от Бога...
защо той позволи да я ранят?
Истинският въпрос е дали наистина е Божи пратеник?
Кой знае? - Бог знае.
Жена с меч. - Катрин!
Катрин! Катрин!
Ти ме обиди.
Франсета!
Какво стана с безценния ви ангел?
Франсета!
Аз ще ви кажа какво стана!
Изпратихме малката кучка обратно в Ада...
за да може да продължава да се чука с Дявола!
Какво ще правите сега, франсета?
Защо не дойдете да се бием? Хайде!
Събудете се, копелета!
Или в момента се молите...
вашата малка вещица да се върне от гроба?
Чувате ли ме?!
Аз те чувам!
Жива съм!
Нека Бог прости богохулството ти.
Защото аз няма да ти го простя.
Никога!
Какво правиш? Трябва да почиваш.
Трябва да събудим войниците! Веднага!
Събудете се, мои смели воини.
Събудете се!
На оръжие!
Събудете се! Събудете се! Очаква ни битка!
Събудете се!
Мои смели войни, битката започна!
Събудете се!
На оръжие!
Събудете се, време е!
Битката започна!
На оръжие!
Мой войници, трябва да вдигнем тази кула!
Трябва да я вдигнем!
Помогнете ми!
Дърпайте!
Какво става?
Връщаме си Турела.
Пригответе се!
Събудете Гласдейл.
Какво правиш? - Изпращам послание на Гласдейл.
С това?
Но то е на обратно.
Знам какво правя.
Или ни помогни, или се върни в леглото.
Аз също имам съобщение за Гласдейл.
Господарю?
Какво?
Френската вещица се е завърнала от мъртвите.
Побързайте!
Не трябва ли първо да го обмислим?
По-скоро е по-добре.
На оръжие!
Добро утро!
Това.
На какво си играе?
Не знам! Въпросът е какво прави тя сега?
Как да планираме, като тя изобщо не се съветва с нас?
А ние посъветвахме ли се с нея? - Вчера ти се съгласи да атакуваме.
Това не се брои. - Защо?
Аз винаги съм съгласен щом става въпрос за атака. На оръжие!
Шантава кучка! Тя дори не знае как да я използва.
Хайде!
Хайде! Давай!
Господи!
Мамка му! Затворете вратите!
Затворете вратите!
Гласдейл!
Отвори вратата! - Заредете бодлите!
Дърпай!
Побързайте!
Хайде!
Никога не очаквай чудеса. Стой там.
Френска курво! Ела ме хвани!
Ела ме хвани! Хайде де!
Какво чакаш?!
Нека стрелците ти запалят вратата.
Веднага!
Хайде, бутайте!
Пригответе вратата!
За стрелба!
Огън!
Вода! Огън!
Господи!
Убийте я!
Мамка му.
Презареди! - Още стрелци!
Огън!
Здрасти
Чудесно.
Още стрелци! - Помогнете ми!
Направете го на таран!
Веднага.
Какво? - Нищо.
Помогни ми за тези хора.
Както заповядаш.
Какво правите? - Нали искаше да отворим вратата?
Нали това искаш?
Разкарайте се от пътя ми!
Напълнете казана!
Шибани французи! Какво знаете вие за мен?!
Презареди!
Напълнете шибания казан! Какво чакате?!
Още хора!
Готови!
Изсипете олиото!
Какво правиш, Жана?
Играя.
Какво правиш с мен, Жана?
Чуваш ли ме?
Добре ли си? Чуваш ли ме?
Успокой се.
Всичко свърши.
Победихме. - Победихме ли?
Да.
Шибана кучка.
Приятелко, войнико, ела да те прегърна!
Спечелихме ли? - Спечелихме?
Не, Жана. Тази дума е твърде слаба.
Това е победа!
Това е слава!
Какво има?
Това ли е слава?
Тази кръв...
Това не е възможно.
Не е възможно.
Изглеждаш разочарована. Не искаше ли точно това?
Не.
Не и така. - Ти искаш това от седмици.
Сега го получи.
Не!
Какво правиш? - Нищо. Взимам му зъбите.
Не можеш да го убиеш заради зъбите му.
Защо да не мога? Зъбите му са добри.
Защото не можеш!
А всичко това?
Това е различно.
Ние се бихме в името на кауза.
Не и аз. Той е мой пленник. Мога да взема зъбите му.
Не! Не можеш! Спри!
Ето. Вземи това.
Сега той е мой. Върви си. Хайде!
Махай се!
Браво! А другите пленници? И тях ли да пуснем?
Не знам!
Може би.
Трябва да се изповядаме.
Моля ви, ние всички трябва да се изповядаме.
Знам, че не е обичайно, но...
Всичко ще бъде наред. Той ще ни изповяда.
Коленичете.
Аленсон носи лоши новини.
Хиляди англичани се групират нагоре по реката.
Трябва да преброим хората и да се подготвим.
Да вървим.
Аз ще отида.
Сама.
Имам послание за крал Хенри!
Послание от Бога!
Върви си!
Върви си веднага и в мир!
Ако не си отидеш, гробът ти ще е в това поле!
Видях достатъчно кръв!
Но ако искаш да се пролее още...
не мога да те спра!
Но те предупреждавам, че ще се пролее твоята кръв...
а не нашата!
Чакам отговора ти.
Никога не очаквай чудеса. Гответе се за атака.
Не.
Моля те.
Господи...
моля те.
Ето това наричам аз едно проклето чудо.
Тя беше сама на коня си срещу цялата английска армия и ги отблъсна.
Орлеан е свободен.
Англия
Загубихме Орлеан.
Искам това момиче.
Искам да бъде изгорена.
Рейм
Повикайте шивачката. Много е стегнато.
Няма ли нещо по-царствено? - Англичаните взеха истинската.
Беше кална толкова време, че забравих колко добре изглежда.
А изчисти ли това, което е в нея?
Това ли е представата ти за грандиозна коронация?
Ще бъде абсолютно фиаско!
Дадохте ми 3 дни. За коронацията на баща ви се готвихме 3 месеца.
Трябва да я отложим.
Нямаме време за отлагане. Англичаните могат да се върнат.
Ще им покажа кой е кралят на Франция.
Проклетите англичани! Трябваше да сме в '' Нотр дам'' в Париж.
Тя е 2 пъти по-голяма и много по-престижна.
Важно е мястото да е свещено, а не да е голямо, нали?
О, да, милейди.
Кралете се помазват в Рейм със свещеното масло на Клови.
Помазването не може да стане. - Какви ги говориш?
Свещеното масло на Клови го няма!
Но това е невъзможно.
Това е вълшебно, чудотворно масло. Не може да свърши.
Погледнете сам. - Проблем?
Нищо не разбирам.
Когато го видях за последен път, беше пълно догоре.
Кога беше това? - На коронацията на Шарл VI.
Преди 30 години? И се учудваш, че го няма?
Но вие не разбирате. Това не е обикновено масло.
То е чудотворно.
Тое е донесено от един бял райски гълъб...
на коронацията на крал Клови в същата тази катедрала.
Какво правите? - Чудо.
С това свещено масло, благословено от всемогъщия Бог...
помазваме теб, Шарл Валоа...
за законен владетел и крал на великото царство Франция...
защитник на вярата на нашата Майка, Светата Църква...
докато си жив.
Амин.
Да живее краля!
Добре ли си, Жана? - Да, добре съм.
Защо ме зяпаш? - Защото имаш стрела в крака.
Да, наистина имам.
Но това не ти пречи да се катериш!
Хайде, качвай се!
Раймон!
Извади стрелата.
Стените на Париж
Внимавайте!
Пазете се! - Жана, хората са изтощени.
Врагът също е изтощен. Париж ще бъде наш.
Малко сме, Жана.
Тогава доведи подкрепленията.
Какви подкрепления? Къде?
Тези зад нас.
Дюноа с останалите 10 000 души.
Погледни назад, Жана! - Никога не гледай назад. Напред!
Можеш ли да броиш?
Разбира се, че мога! Вкарай ги в боя!
Това не са 1 0 000 души, Жана!
Това са стотина много верни, но много уморени войници!
Но къде е Дюноа с хората, които кралят ми обеща?
Той не ги изпрати! Не разбираш ли?
Той вече не иска тази война повече.
Той получи короната си, а тя е всичко, което искаше.
Но гласовете ми обещаха.
По дяволите гласовете ти!
Време е да приемеш фактите!
Нямаме работа тук!
Никой от нас.
Дори и ти.
Вече не вярваш в мен?
Разбира се, че вярваме в теб, Жана.
Ако зависеше от мен, бих натикал всички англичани право в океана.
Но вече нищо не зависи от нас.
Сега решава кралят.
Върви си у дома, Жана.
Не можем да платим за такава армия, каквато иска тя.
Това момиче е лудо.
Победата й при Орлеан беше чудо.
Но бъдещето на Франция не може да се гради върху чудеса.
Париж беше истинска катастрофа.
Тогава Бог не бе с нея.
Ако самият Бог я изоставя, какво трябва да направим ние?
Защо ме предаде? Трябваха ми само няколко стотин души.
Защо си взе армията, която ми даде? - Дадох ти?
Не бих казал, че е точно така.
А какво би казал?
Ние сме ти много благодарни за усилията ти в миналото...
но твоята мисия е изпълнена.
Сега е време за преговори.
Мирът е на върха на копието.
Защо си толкова кръвожадна? Удоволствие ли ти доставя?
Не. - Дипломацията е по-цивилизована...
по-безопастна и по-евтина.
Имам писма от обсадените градове, където народът гладува...
и моли на колене Бог за помощ.
Аз съм тук в отговор на молитвите. А ти искаш да ме спреш?
Франция не ти принадлежи, Шарл.
Тя принадлежи на Господ.
Защо просто не си отиде?
И какво да направя сега?
Какво казват гласовете ти?
Те не са ми говорили от седмици. Още от коронацията.
Никакви знаци. Нищо.
Може би мълчанието им е знак.
Знак да си вървиш у дома.
Още не му е дошло времето. Мисията ми не е изпълнена.
Трябва да направя още толкова много.
Откъде знаеш, че тези...
тези гласове не са вътре в теб?
Те са в мен.
Така Господ ми говори.
Дори ти можеш да ги чуеш, ако слушаш внимателно.
От устата ти звучи така лесно.
Значи дори ти вече не вярваш в мен?
Вярвам в теб повече от всички.
Просто бих искал...
да мога да ти помогна. - Можеш да ми помогнеш с нещо.
Кажи ми.
Накарай краля да върне армията, която ми беше дал.
Трябва да я спрем, ваше величество.
Ако тя нападне бургундците...
много месеци преговори ще отидат на вятъра.
Жана направи толкова много за нас.
Никой не оценява това повече от мен.
Но каквито и да са чувствата ни...
не можем да й позволим да води лична война.
Ти трябва да я спреш в името на кралството.
Аз не мога да я спра.
Ако вие не можете да я спрете, тогава бургундците ще могат.
Ако те я заловят...
Никой не може да ни обвини.
Но ще изглежда, че сме я предали.
Никога! - Не, за Бога!
Не се тревожи, Шарл.
Ако Бог все още е с нея, тя със сигурност ще победи.
Но армията и е много по-малка.
Тогава нека вярата й бъде по-голяма.
Отвори вратата веднага. - Трябва да пазя града си.
Вземи знамето ми!
Господи.
Не мога да повярвам. Виждането ти за смъртта е толкова романтично.
Имаш голямо въображение.
Но не достатъчно голямо.
Смъртта е много по...
обикновена.
След няколко месеца става по-интересно.
И чак тогава, след година, тя става...
романтична.
Кой си ти? - Не харесваш лицето ми?
Може би предпочиташ това?
Твърде младо? Какво ще кажеш за това?
Така по-добре ли е?
Не е пълно.
Махни се, Сатана!
Коя си ти да мислиш, че знаеш кое е добро и кое зло?
Да не си Бог?
Аз съм негов вестовой.
Той се нуждае от мен.
Как можеш да си представиш, че Бог, създателят на небето и земята...
източникът на живота...
има нужда от теб?
Не знам.
Не мислиш, че той сам може да си изпраща вестите?
Какво искаш от мен?
Нищо. Дошъл съм да те освободя.
Усмихни се, имаш посетители.
Дукът на Бургундия.
Значи това е прочутата Жана...
спасителката на Орлеан, кошмарът на англичаните.
Моят крал ще ти плати всеки откуп, който поискаш.
Твоят крал? Да, разбира се.
И с какво ще ми плати? С крави? С пилета?
Аз предпочитам златото, а англичаните имат много от него.
Чудя се колко ли ще платят за вещицата от Орлеан?
Те са арогантни, не могат да приемат, че ги победи едно селско момиче.
Трябва да се е намесил Дяволът.
Бог победи англичаните.
И Бог позволи да те заловим?
Аз лично не вярвам в Бога. Не вярвам и в Дявола.
Затова и никога не се разочаровам.
Продайте я.
За откупа на Жана. Събраха го капитаните и жителите на Орлеан.
Много щедро от ваша страна. Колко са?
10 000 златни крони. - 10 000?
Това са много пари.
Твоя милост, поверявам ти тези много деликатни преговори.
Подготви се, заминаваш.
Кой си ти? - Пиер Кушон, Епископ на Бюве.
Заловиха те в моята епархия, затова аз ще водя процеса.
Процес ли?
Какъв процес?
Твоят процес по обвинение в еретизъм, Жана.
Но моят крал...
Той не плати ли откупа ми?
Англичаните се интересуват от теб повече от французите.
Англичаните?
Те платиха откупа ти.
Утре ще те прехвърлят в техния замък в Руан.
Руан
Негова светлост, Хенри VI, крал на Англия и Франция...
повери в ръцете ни това момиче, обвинено в еретизъм...
да бъде съдено заради вярата й.
Вземи Светото писание в ръка...
и се закълни да кажеш истината за всичко, което ще те питаме.
Не знам за какво ще ме питате. Може да не искам да отговоря.
Трябва да кажеш истината.
Ще ви кажа истината за земните си дела.
Но откровенията си аз споделям само със своя крал...
Шарл VII, единственият крал на Франция.
Трябва да се закълнеш.
Дори и крал не би отказал да се закълне по въпроси на вярата.
Ще ви кажа само това, което ми е позволено.
Колкото до останалото...
дори да отрежете главата ми, няма да ви го кажа.
Като начало ни кажи как се казваш, ако поне това ти е позволено.
Казвам се Жана.
Взеха ми малкия кръст. Може ли да ми го върнете?
Първо ни съдействай.
Къде си родена?
В едно село, наречено Домреми.
На колко години си?
На 19 или някъде там.
Кръстена ли си?
Да. - Кажи молитвата ''Отче наш''.
Първо искам да се изповядам.
Слушай ме внимателно.
Ние сме служители на вярата...
и всички ще се борим за спасението на тялото и душата ти.
Правим го в името на Църквата, ...
която приема тези, които се обърнат към нея.
Но няма да можем да ти помогнем, ако не приемеш нашия съд.
Приеми този благотворителен съвет...
защото ако продължаваш да отказваш помощта ни...
ще трябва да оставим съдбата ти в ръцете на светската власт.
Ти знаеш какво наказание те очаква в този случай.
И така...
би ли ни казала ''Отче наш''?
Не и преди да се изповядам.
Никак не си помагаш като не приемаш съда ни.
Всички вие, които искате да ме съдите...
много внимавайте!
Ще дойде ден, в който и Вие ще бъдете съдени.
Отведете затворничката!
Тишина!
Опразнете залата!
Отсега нататък ще водим делото при закрити врати.
Нека англичаните я изгорят. Защо се намесваме и ние?
Защото е наш дълг да изобличаваме всяка ерес, която открием.
Отец Винсенте.
Вие сте най-почитан тук. Какво мислите по въпроса?
Мисля, че процесът е един маскарад.
И аз няма да участвам в него.
Съгласен съм да й бъда съдия, но не и екзекутор.
Точно това се опитвам да осигуря.
Присъдата идва накрая на процеса, Кушон...
а не в началото.
Веднага се връщам в Рим...
да докладвам на Папата.
Това е невероятно! Сега пък аз съм подсъдим.
Арестувайте го. - Какво правиш?
Това е духовен съд!
Тук е английска територия.
Имам всякакви права.
Ясно ли ти е?
Отче наш, който си на небето. Да пребъде царството ти.
Дай ни хлябът наш насъщен и прости греховете ни.
Прости ни. Прости и не... Прости ни, а после прости и на тях.
Прости на тях, и на нас. Прости им.
Защо крещеше?
Какво правиш тук? Нямаш работа тук! Махай се!
Защо? Очакваш ли някого?
Да. - Кого?
Виденията си. - Твойте видения ли?
И те ще дойдат тук?
Да, затова се моля.
Може ли да остана да погледам? Няма да ти преча.
Не! Ако ти останеш, те няма да дойдат!
Защо? - Защото трябва да съм сама.
Така или иначе няма да дойдат.
Как така няма да дойдат? - Защо да идват?
Защото служих вярно на Господ, направих всичко, което ми каза.
Направих това, което искаше от мен. - Господ е искал нещо от теб?
Да. Много неща.
Значи Господ ти е казал: '' Имам нужда от теб, Жана''?
Не. Но ми изпрати знамения.
Какви знамения?
Вятърът.
Вятър? - И облаците, които звъняха.
Звънящи облаци?
И танцът.
Танцът.
Мечът.
Мечът, който намерих в полето. Това беше знак.
Не, това беше меч в полето.
Напротив. Това беше знак.
Не. Това беше меч в полето.
Не може така да се появи отникъде.
Мечът не е отишъл сам там.
Така е. Но всяко събитие може да има безброй причини.
Има много начини, по които един меч може да се отзове в полето.
Чудесно обяснение, но какво ще кажеш за това?
А има и други възможности.
Или дори по-бързо.
И това е без да броим невероятните.
И от безбройните възможности ти избра точно тази.
Ти не си видяла какво е било, Жана.
Видяла си това, което искаш.
Гласът, който чуваш...
на ангел ли е, на светец или на самия Бог?
Няма да ви кажа нищо повече. Страхувам се...
повече от Него, отколкото от вас.
Страхуваш се, че ще разгневиш Бога, ако кажеш истината?
Не.
Бог ли ти забрани да казваш истината?
Не.
Моите откровения бяха за краля на Франция, а не за вас.
Когато видя краля за първи път, над главата му имаше ли ангел?
Ако е имало, не съм го видяла.
А защо кралят ти повярва, без никакви доказателства?
Попитайте него.
Вечерята.
Когато те плениха, имаше ли кон?
Да, имах черен кон.
Кой ти го даде? - Кралят.
Колко коня ти даде той?
5 расови и 5 обикновени.
Чест като за благородник.
Даде ли ти други богатства кралят?
Не.
Ами роклите, които ти подари? Копринени бяха, нали?
Да, получих няколко рокли.
Нямах време да ги облека.
Доста разкошен подарък за едно селско момиче, нали?
И ти си доста разкошно облечен за смирен божи служител, нали?
Ти атакува Париж, нали?
Опитах се.
Не каза ли на Париж да се предаде в името на Бога.
Не, казах им: '' Предайте се в името на краля на Франция.''
В показанията пише друго.
Виж сама.
Не мога да чета.
Да, бях забравил.
Бог ни е изпратил неграмотна селянка с важна мисия.
Дали е постъпил правилно?
Едно невежо момиче да спасява Френското кралство?
Нека той ви отговори.
Мамка му! - Моля ви, успокойте се.
Как да се успокоя, като станах за посмешище пред двора.
Момичето знае как да завладее хората, но ние напредваме.
Не разбираш ли, че докато е жива войниците не искат да се бият.
Искат да знаят, че Бог е с тях!
Само вие можете да я изгорите.
А вие ще я намерите за виновна!
Не можем, освен ако тя не си признае богохулството.
Какво чакаш?
Имаш цял замък с въжета и решетки! Измъчвайте я!
Така нищо няма да постигнем.
А освен това...
няколко от колегите ми доста се страхуват.
Страхуват се от едно момиче?
Страхуват се да не сгрешат.
Ами ако е права?
Ако наистина е Божи пратеник.
На коя страна си ти?
На страната на Светата майка Църквата.
Имаш ли меч?
Няколко. - А не носиш ли и знаме?
Да, нося. - Кое предпочиташ? Мечът или знамето?
Много повече харесвам знамето.
То особена сила ли имаше?
Не.
То е просто... Меч, като оръжие.
И?
Аз предпочитам знамето.
Защо?
За да не се налага да убивам.
Значи ако не носеше знамето, щеше да убиеш повече хора?
Разбра се, че не. Не съм убивала никого.
Ако не носеше знамето, изкушението щеше да е по-силно...
може би твърде силно?
Не. Аз предупредих англичаните да си отидат.
Молих ги да не започват боя.
Имаме свидетели, които казват, че не винаги си носила знамето си.
Възможно е. - Понякога си носила само меч?
Да. Не знам.
Използваше ли меча?
Да, използвах го да... Аз го държах нагоре...
Държеше меча и просто го размахваше!
Не си спомням. - Значи беше на бойното поле, с меча...
размахваше го над главата си нахвърляше се срещу врага, викаше...
сражаваше се за живота си...
и искаш да ти повярваме, че при цялата си възбуда...
ти не си убила никого?
Не съм убивала.
Не мога да повярвам, че можеш да лъжеш така.
Не лъжа. Остави ме на мира! Не помня.
Не съм убивала някого.
Ще освежа паметта ти.
Не искам да те слушам. Не съм го убила.
Остави ме на мира!
Престани! Нищо не помня.
Беше толкова объркано. Защитавах се, колкото можех.
Имаше много прах, дим и шум. Атакуваха ме отвсякъде.
Може и да съм отвърнала на ударите. Но само, за да се защитя.
Значи паметта ти се възвръща?
Да. - Добре.
Кажи ми защо Господ позволи да има такива битки?
Той е толкова могъщ. Той е създал небето и земята.
Можеше да спре кръвта и нещастието.
Защо той не... - Той ли проля кръв?
Той ли? - Но той можеше да я спре.
Нима това му доставя удоволствие?
Удоволствие от това, че се избиваме в негово име?
В негово име? - Да, в негово име.
Бихме се и убивахме в негово име! В името на небесния господар!
Наистина?
Нека всички, които ме обичат, да ме последват!
'' Който ме обича, да ме следва.'' Къде тук се споменава Бог?
Хайде, Жана.
Бъди честна.
Ти се сражава за себе си. В твое име.
Аз само се защитавах, колкото можех.
Всеки има право да се защитава, нали?
Има! Трябваше ли да се оставя да ме убият?
Не. Ти се справи добре. Даже бих казал, ''браво'' .
Всъщност тези, които уби, сигурно умряха заслужено, нали?
Не, не!
Никога не съм мислила, че убийството води до мир.
Така е. - Мирът е на върха на копието.
Не е така. Защо толкова често променяш мнението си?
Ти.
Защо ми причиняваш това?
Доставя ти удоволствие да ме мъчиш?
Удоволствие ли? Какво точно е удоволствие?
Къде свършва болката и къде започва удоволствието?
Кога започва твоето удоволствие...
с меча в ръката ти ли?
Никога не ми е доставяло удоволствие...
да наранявам когото и да било.
Наистина ли?
Освободи ме!
Ще бъдеш свободна, Жана.
Ще бъдеш.
Жана, скъпа моя приятелко...
ние твоите съдии и съветници, търсейки справедлива присъда...
изпратихме записките от процеса в Университета в Париж за мнение.
След внимателно обсъждане учените се съгласиха с нас...
че си извършила много тежки грехове.
Искам да изслушаш внимателно заключението им, ...
което е изложено в тези точки.
''Точка първа:
Каза, че Господ ти заповядва да носиш мъжки дрехи...
и да подстригваш косата си късо, така, ...
че нищо да не те отличава от войниците.
Към тази точка учените добавят...''
Не ме изоставяй, моля те.
Къде си?
Къде си? Моля те.
Това ли искаш? Това ли?
Искаш от мен...
да изгоря...
без да се...
изповядам?
И накрая точка 1 2-а.
''Ти каза, че не искаш...
да бъдеш съдена от Светата църква, а само от самия Бог".
Учените казват, че ти не можеш да разбереш...
правомощията на Църквата...
и че си извършила смъртен грях във вярата си в Бога, ...
че си дете на суеверията, отстъпничка от вярата...
и, че призоваваш демони и си идолопоклонничка и еретичка.'
Жана, още веднъж те съветваме, умоляваме и призоваваме...
да се отречеш от погрешните си убеждения...
като подпишеш този документ.
Моля те.
Ако Църквата...
иска от мен да кажа, ...
че виденията ми са плод на злото...
тогава аз не вярвам в тази Църква.
Изпълнете дълга си!
Чакайте!
Моля те, Жана, подпиши.
За Бога, не разбираш ли, че искам да те спася?
Искам да се изповядам.
Подпиши това и аз сам ще те изповядам.
И ще мога да ходя на литургии?
Винаги, когато поискаш.
За Бога, моля те, подпиши.
Подпиши и ще се спасиш от оковите.
Ще се спасиш от огъня.
Благодаря ти.
Знаеш ли какво подписа току-що?
Ти се отрече от Неговото съществуване.
Не исках... - За теб...
той е една лъжа.
Една илюзия.
Не, не. Той ми обеща, че ще ме изповяда.
В края на краищата ти го изостави.
Върнете ми го.
Няма за какво да съжаляваш.
Не. Върнете ми го!
Отведете я!
Накарайте я да замълчи!
Ето! Тя се отрече.
Ние приемаме покаянието й, ...
защото църквата не затваря обятията си за търсещите я.
Сега тя е ваша мъченица, не наша.
Моля ви! Спрете!
Достатъчно.
Ето.
Ако искаш да се облечеш, пробвай тези дрехи.
Господарю!
Елате да видите сам.
Ето, погледнете.
Отново се е облякла като мъж.
Трогателното й покаяние не изкара много дълго, а?
Епископът на Сенил минаваше случайно и стана неволен свидетел.
Не е ли истинско чудо, че в килията й е имало мъжки дрехи?
Това не е чудо, скъпи Кушон. Това е черна магия.
Това момиче е вещица и утре ще изгори на кладата.
Вдигнете кладата на пазара.
Не разбирам, Жана.
Защо го направи? - А ти?
Ти защо ме излъга?
Обеща да ме изповядаш. - Исках да те спася от огъня.
Не искам да спася тялото си.
А душата.
Искам само едно нещо.
Моля те...
изслушай изповедта ми.
Не мога, Жана.
Не мога да те изповядам.
Ужасно съжалявам.
Искаш да се изповядаш?
Слушам те.
Грешна съм, Господи.
Имам много грехове.
Видях...
толкова много знаци.
Много знаци.
Така, както исках да ги видя.
Бих се...
от жажда за отмъщение...
и отчаяние.
Бях всичко това...
което хората вярват...
че могат да бъдат...
когато се сражават за...
справедлива кауза.
За справедлива кауза.
Бях...
горделива...
и упорита.
Егоистична.
Жестока.
Да.
Жестока.
Мислиш ли, че вече си готова?
Да.
Добре.
Жана Д'Арк бе изгорена на 30 май 1431 г. На 19 год. възраст.
Тя бе обявена за светица от Ватикана...
500 години по-късно.
ЖАНА ДАРК
Редакция и синхронизация : Lexus
The.Messenger.The.Story.of.Joan.of.Arc.1999.1080p.BluRay.DTS.x264-HiDt.Bulgarian Upload to subscene.com by ViSTA™-VNHD